PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Uklidni se, Carolino.
Poslouchej. Jsi rozrušená.
Protože mi nikdo nevěříte ani slovo!
Něco se děje? Lidi slyšeli výkřiky.
V naší kajutě je mrtvá žena.
Zůstaňte v kajutách
a my jdeme.
Všichni zpátky do kajut.
Teď uvidíte, že nelžu.
Já otevřu.
To není možné.
Byla tady.
Byla tady!
- Všude byla krev. - Možná to byl sen.
Nebyl to sen.
Viděla jsem ji.
Musíte mi věřit!
Nic tu není, Carolino.
Vidíš? Nikdo tu není.
Ale proč bych si to vymýšlela?
Nikdo neřekl, že si vymýšlíš.
Možná jsi hodně unavená a potřebuješ se vyspat.
Nechovej se ke mně jako k dítěti! Vím, co jsem viděla!
Jak vypadala?
Sem nemůžete.
To nechte na ní.
Carolino, cítila jsem, že potřebuješ moji pomoc.
Jak vypadala?
Ležela obličejem dolů, takže jsem ho neviděla...
ale měla tmavé vlasy.
Měla bílé šaty?
Se zelenou šerpou?
Ano.
Jak to víš?
Taky jsem ji viděla.
Carolino, z nás všech
si ta žena vybrala tebe, aby ti něco řekla.
Mě?
Ano. Ale neboj.
Můžu pomoct.
Co je to?
Spiritistická tabulka.
Ke komunikaci se záhrobím.
Se světem duchů.
Větší nesmysl jsem neslyšela.
Evo, prosím.
Tvoje sestra má pravdu. Není čas na hry.
Nic ve zlém, ale tohle není hra.
Jakákoliv negativní energie
může přitáhnout
nevítané hosty.
A přesto už je máme.
Evo, prosím, dost!
Chci tě tady, ale ne takhle!
- Ty s tím souhlasíš? - Ne, ale co můžu dělat?
Stejně to udělají.
Důstojníku,
přidáte se?
Ne. Budu se dívat zpovzdáli.
- Snad víte, co děláte. - Samozřejmě.
Teď zavřeme oči a třikrát se zhluboka nadechneme.
KDO JE TAM?
Výborně. Začneme.
Dejte ukazováček na ukazatel,
prosím.
Všichni u tohoto stolu tě chtějí slyšet.
Tak se prosím s námi neboj komunikovat.
Jsi tam?
- Promiň. - Co to bylo?
To nic.
Jsi tam?
Zeptej se, zda
je to ta žena, kterou jsem viděla.
ANO.
Je tvé tělo stále na lodi?
Jak se jmenuješ?
Rosa a dál?
Marínová.
Rosa Marínová.
Pomoc.
- Pomoc. - Pomoc.
Dost.
Musíme přestat.
- Proč? - Je to moc nebezpečné.
Roso, díky.
Díky, že sis přišla promluvit, ale teď musíš říct sbohem.
Co je to?
Co když neřekne sbohem?
Pokud seanci neuzavřeme, někdo ze záhrobí může přijít kdykoliv.
Pusť mě ven.
Prosím, pusť mě ven.
Prosím.
Udělejte něco.
Uklidni se, Casandro.
- Co se stalo? - Pojď si odpočinout.
Co se stalo?
Ta žena se snažila
mluvit skrz tebe.
To stačí.
Je pozdě, vraťte se do své kajuty.
Omluvte nás.
Kam jdeš?
Podívat se, jak jí je.
Je samozřejmě v pořádku.
Někdy se tak usilovně snažíme
pochopit, co náš rozum nepobírá,
- ale k ničemu. - Slyšíš se?
Ano.
A ráda bych tvoji podporu,
ne abys na mě zíral jako na obludu!
Nevím, jak tě ta žena podvedla.
Nepodvedla mě!
Ve své kajutě jsem viděla mrtvou ženu!
A viděls, co se tu stalo!
Přesto mi zřejmě věří jen ona.
Casandro, to jsem já.
Carolina.
Nesu ti něco k jídlu.
Děkujeme.
Ale to nebylo nutné.
To je to nejmenší.
Carolino, pojď dál.
Přinesla jsem ti vývar, toast
a trochu ovoce.
Aby se ti vrátila síla.
Tos nemusela.
Děkuju, Carolino, jsi anděl.
- Dobrou noc, paní. - Dobrou noc.
Pojď. Posaď se, prosím.
Mám strach, Carolino.
Otevřeli jsme dveře, nemohli je zavřít
a teď se může stát cokoliv.
Jako co?
Můžou přijít zlí duchové
a ubližovat lidem.
Možná když ji najdeme,
- ty dveře se zavřou, ne? - Ne.
Svět mrtvých je nejlepší nerušit.
Nejlepší pro nás obě.
Promiň,
ale nemůžu dělat, že se nic nestalo.
Řeklas to sama.
Ta žena si vybrala mě.
Nemůžu ji zklamat.
Tak ji nezklameme.
Jsi světlo, Carolino.
To je jediný způsob, jak přemoct tmu.
Nesnáším podvodníky.
Vidělas, jak se ten stůl pohnul?
Chceš říct, že to bylo opravdové?
Jistěže ne, Evo.
Ale nějak to udělali.
Casandra přiznala,
že už byla na téhle lodi.
To nemůže být náhoda.
Pokud něco skrývají, zjistíme to.
Všechny neoklamou.
Mám strach o svoji sestru.
Nepoznávám ten její výraz.
Nepoznává ho sama.
- Měj trpělivost. - Mám dost trpělivosti
s tebou, s ní, s každým.
Promiň.
To jsem neměla říkat.
Taky to nemáš lehké.
Už jsi jí odpověděl na telegram?
Ne. Ještě ne.
Udělej to.
Není fér ji nechat čekat.
Pane, přejete si?
Chci poslat telegram.
Do Ria.
Můžu si přisednout?
- Proč se ptáš? - Vypadáš mrzutě.
No tak.
Co se děje?
Nic. Nic se neděje.
Máš mi co říct.
Já? Počkej...
Vstala jsem, umyla se a nasnídala.
Normální den.
Co ještě?
Takže pan Sebastián nic neřekl.
Neřekl co?
Nic. Nic jsem ti neřekl a nic nevím.
Co nevíš?
Dimasi!
Co má říct?
- Nech mě projít. - Ne.
- Až mi to řekneš. - Neblázni. Spěchám.
Dimasi, prosím.
- Můžeš to říct? - Požádá tě o ruku.
Teď mě pusť.
Co řekneš?
Proč se ptáš?
Jen tak.
Paní Francisco.
Dobrý den.
Jak se daří? Víte, kde je vaše dcera?
Nemůžu ji nikde najít.
To jsme dva.
- Máme štěstí. - Ano?
Ne, to je...
Máme štěstí, protože...
moje dcera...
touto dobou obvykle pomáhá v kajutě slečnám.
Dobře.
Děkuju vám.
Co to proboha děláš?
Jen ho nechci vidět.
Něco udělal a chce se omluvit?
Ne, nic takového.
Tak proč se schováváš?
Sebastián mě chce požádat o ruku.
Nechtělas to snad?
Opustit ten neúnosný život služky, jak říkáš.
Mami.
Co se děje?
Samozřejmě chci lepší život,
ale nevím, jestli ho chci s ním.
Nevím, Sebastián se ke mně vždycky choval hezky.
Říká, že mě miluje, ale já...
Ale ty nevíš.
Když někoho miluješ, víš to.
Tak zní moje rada.
Najít někoho, kdo tě vážně miluje, je to nejhezčí.
Jednou jsem to zažil
v domě starého přítele v Buenos Aires.
Na stůl spadl lustr.
Málem jsem měl infarkt.
A mluvil jako matka mého přítele.
Říkal věci, co znal jen on...
Promiňte, kapitáne.
Ale na tyhle věci nevěřím.
Není troufalé věřit, že existuje jen to, co vidíme?
To je absurdní.
Respektuju váš názor,
ale těžko se mi tyhle věci berou vážně.
Každopádně
nepomůže, když cestující uslyší o duších potulujících se po lodi.
Dáme věcem čas, aby se uklidnily.
Dej mi vědět,
- když se to bude opakovat. - Jistě.
Promiňte, kapitáne, přišel telegram z Conakry.
Ano.
Tak teď mají co vysvětlovat.
Už jsem se díval.
Žádný trik.
Zachází to daleko.
Carolina se změnila, co ta žena přišla.
Snažím se Carolinu chápat, vžít se do její kůže.
- Musíme to ukončit. - A co uděláš?
To nevím.
Nemůžu jí zabránit tu ženu vídat.
Pane Fernando, přišel telegram.
FIRMA FÁBREGAS TELEGRAM
Děkuju, kapitáne.
Těžko se mi o tom mluví.
Pokud jste nic neudělala, nemějte obavy.
K věci.
Od úřadů v Conakry přišel telegram.
Nikdo neslyšel o vaší lodi. Jak to?
Vypluli jsme z Conakry, pane Fábregasi,
ale ne z přístavu.
Jistě.
Naše loď Victoria
na nás čekala na téhle straně Tamary.
Připluli jsme na východ na člunech
a pak jsme museli přejít ostrov.
Utíkali jste?
Ne. Ale pomohli jsme skupině politických vyhnanců uniknout jisté smrti.
Neštěstí je pak poslalo na dno moře.
Tomu se mi těžko věří.
Fernando.
Málem zemřeli.
Viděli jste je, když sem přišli.
Viděli jsme je nalodit.
Teď pátráme, proč to udělali.
To je ten problém, že?
Zpochybňujete Casandru, ať řekne cokoliv.
Není čas ani místo na hádky.
Díky za vysvětlení.
Není zač.
Budu na palubě, kdybyste chtěli nějakou informaci.
Kapitáne, úplně jsem zapomněla,
zmizela mi brož, která pro mě má sentimentální hodnotu.
Podle vás ji někdo vzal?
Vím, že jsem ji neztratila.
Bez důkazu nikoho neobviňuju.
Hezké odpoledne.
Snad jste spokojení
a už ji nebudete obtěžovat.
Pokud jde o mě, slečna Lenormandová všechno vysvětlila.
Kapitáne, nemůžeme tu ženu prostě vzít za slovo.
Proč ne?
Bohužel souhlasím s prvním důstojníkem.
Rozešleme telegramy do přístavů na africkém pobřeží.
Pokud ta Victoria existuje, musí být někde registrovaná.
Uděláme, jak si přejete.
Prý ve své kajutě viděla mrtvou ženu.
To nedává smysl. Tvoje sestra je soudná žena.
Existují duševní choroby,
kdy mají lidi vize nebo...?
Ano, jistě.
Halucinace mohou být příznakem
schizofrenie.
Evo, nezacházíš trochu daleko?
Může to být dědičné?
Ne, v naší rodině se nikdy nevyskytovala duševní choroba.
- A co otec? - Ne.
Říkám si, že po všem, co udělal, možná taky trpí...
Váš otec je zdravý.
Takhle se můžete chovat i bez duševní choroby.
Co říkáte o vaší sestře, je velmi znepokojující.
Můžu ji vyšetřit, nebo s ní promluvit.
Radši se od toho drž dál.
Co uděláme, strýčku?
Teď se projdeme po palubě.
Čerstvý vzduch nám prospěje, nemyslíš?
Ale já se nemůžu zbavit obav.
Máš pravdu, čerstvý vzduch bude fajn.
Jdeme.
- Tudy. - Dobře.
V kolikátém jsi měsíci?
To je jedno.
Proč to skrýváš?
Aby to nikdo nevěděl.
Proč?
Kdo je otec?
Carlos.
Všechno jsi věděla od začátku.
Vědělas, kdo je Carlos. Tebe neoklamal.
Co chceš?
Chci probrat věci, které máme společné.
Společné? My dva toho nemáme moc společného.
Nesouhlasím.
Oba budeme mít dost vysvětlování, až dorazíme do Brazílie.
Neber to zle, ale...
můžeš z toho vyjít hodně špatně.
Řekl jsem kapitánovi, že přijmu důsledky svého jednání.
Ty asi nechápeš,
že zřejmě strávíš zbytek života ve vězení.
To chceš?
Já ti nabízím šanci
se zachránit.
My všichni můžeme.
Tím "všichni"
myslíš i Carlose?
Promysli si to.
Můžeme si pomoct navzájem.
Děkuju, že mi věříte.
Není to běžné. Lidi jsou hodně skeptičtí.
Podívejte. Arkána nám pomáhá komunikovat s nejbližšími.
Položte sem ruku, prosím.
Výborně.
Poustevník.
Vidíte to tady?
To je poustevníkova lucerna.
To znamená, že...
Carmen nebyla připravena na tuhle cestu.
Najednou se ocitla v temnotě.
Zemřela neočekávaně?
Přišel jsem domů a našel ji na zemi.
Zastavilo se jí srdce a nic jsem nemohl dělat.
Slunce.
Nebojte, kapitáne.
Carmen odešla do světla.
A odpočívá v pokoji.
Pořád si říkám, že by žila, kdybych ten večer nešel ven.
Ne.
A chce, abyste věděl,
že to není vaše chyba.
Nemohl jste za to.
Já nemůžu.
Nemůžu.
Prosím, řekněte jí,
že na ni myslím každičký den. Řekněte jí to.
Zamilovaní.
Je to vzájemné.
Chce vám říct, že...
vás taky stále miluje.
- Děkuju. - S radostí.
Claro.
Fernando?
Viděla jsem od tebe vyjít Claru.
- Všechno v pořádku? - Ano.
Jen drobnost, nic víc.
- Co je? - Clara skončila.
Cože? Proč?
Osobní důvody. Víc neřekla.
Neboj.
Přemluvím ji.
Každopádně naše skvělá kapela cestující zabaví.
Nejsi tu náhodou, co?
Ne.
Přemýšlela jsem a chci něco probrat.
Jistě.
Sedni si.
Whisky?
Ne, děkuju.
Fernando,
když jsme byli děti, tys byl ten s velkými nápady.
Nespořádaný,
ale s nápady.
Já jsem byla spořádanější, ale ne tak bystrá.
Na tom se shodneme.
Člověk by měl vkládat energii do věcí, v kterých je dobrý.
Špatné vedení dostalo lodní společnost do finančních potíží.
Ty za to nemůžeš, bratře.
Není to tvá silná stránka.
Ale já mám ráda čísla.
V těch se vyznám.
Je to velká zodpovědnost.
Nevím, zda jsi připravená.
- Poslední dobou je to složité. - Já vím.
Proto bude pro všechny nejlepší, když firmu povedu.
Fernando,
máš příliš povinností.
O co ti jde, Natalie?
Dej mi přístup k účtům, aby se ti snadněji dýchalo.
Loď taky vlastním.
Nežádám o nic mimořádného.
Dobrá.
Možná máš pravdu.
Promyslím si to.
Loď je tvé největší dílo.
Dovol mi ji udržet na hladině.
Tady. Jsme vyrovnaní.
V pořádku.
Nemějte mi to za zlé.
Ve Španělsku jsem spálil mosty a nemůžu zpátky, i kdybych chtěl.
S těmi penězi můžu zmizet v Brazílii.
Koupit si domek ve vnitrozemí
daleko od okolního světa.
Neříkejte mi to, Varelo.
Nezajímá mě to.
Každopádně se musíme věnovat další věci.
Clara chce přestat zpívat.
Řekla to Fernandovi.
Hroutí se.
Já vím.
A to je teprve první krok.
Přizná se.
Víte, paní,
umím mlčet, pokud nikdo jiný nic neví.
Ale pokud promluví...
Nepromluví.
To vás ujišťuju.
A jak mě můžete ujistit?
Protože se o to osobně postarám.
Byla jsem se strýčkem.
Pak za ním zajdu.
- Jak je mu? - Dobře.
Mluvila jsem taky s doktorem Rojasem.
Proč jsi s ním mluvila?
Ptala jsem se na informace...
o lidech s halucinacemi.
Zrovna když jsem viděla mrtvou ženu ve své kajutě a nikdo mi nevěří?
Carol, lidi onemocní a ztratí smysl pro realitu.
Ty mi nejen nevěříš, ještě mě máš za blázna?
Včera jsi viděla mrtvou ženu. To není normální.
Jistěže ne.
Ale to neznamená, že ztrácím rozum.
Chci tím...
Co chceš říct?
Místo abys věřila, že je to pravda,
radši máš svoji sestru za blázna.
- Jen ti chci pomoct. - Ne.
Jen mi chceš vnutit svoji absolutní realitu.
Spisovatelka, která ví všechno.
Nežádám tě, abys mi věřila, na to je už pozdě.
Ale o jedno tě prosím.
Nech mě žít můj život.
- Tenhle. - Ten?
Jo. Vezmu si ho odpoledne na tu velkou událost.
Vy jste s ní nemluvil?
Ne. Sejdeme se v klidu odpoledne. Žádný spěch.
Musí se na to, jak se patří.
Ano...
- Pane. - Co?
Můžu s vámi mluvit?
Jdu se koupat.
Chvilku. Je to důležité.
- Do toho, Dimasi. - Jde o naši smlouvu.
Vím, že se normálně platí předem, když se podepíše smlouva.
Což se nestalo...
- To se normálně dělá? - Ano.
Tak jaké máte plány?
Velké plány.
Vyděláme jmění, Dimasi, jmění.
- Měj trpělivost. - Jistě, ano.
Ale to může trvat roky a...
Co chceš udělat?
Ve Španělsku bychom mohli zajít do banky,
ale jediná banka tady jsou ryby.
Pravda.
Myslel jsem, pane, že najdete řešení.
S někým promluvíte.
Já nevím.
Věřím vám, pane.
Věř mi.
Předpokládám, že řekneš ano.
Jinak by ses tak neoblékla.
No...
Mám to na zvláštní příležitost.
Tos chtěla, ne? Jiný život.
- Jako ty. - Jo.
Pan Sebastián mi dá zálohu.
Takže všechno jde dobře, ne?
Všechno je v pořádku.
Verónico.
Ano?
Je mi trapně, ale chci to říct.
Co?
Chci, abys věděla, že jsi mi velice drahá.
A že tě...
Co?
Přeju ti všechno nejlepší.
Opravdu.
Díky, Dimasi.
Něco se děje?
Clara chce přestat zpívat.
Tvrdí, že už nemůže.
Nezmínila se.
- Promluvím s ní. - Ne.
Uděláme to spolu.
Pierre, musíme to mít pod kontrolou.
A co navrhujete udělat?
Podívejte se na mě.
Jste velmi mladá.
A moc krásná.
A velmi talentovaná, Claro.
Není důvod zahodit tak slibnou budoucnost.
Vždycky jsi chtěla zpívat.
Je to tvůj sen.
Claro, co se stalo, nemůže všechno zničit.
Na to je pozdě.
Ne, všechno je stále možné.
Pamatujete na ten kontakt na zpívání ve velkém podniku v Riu?
Jak vám o něm říkal Aníbal?
Je to i můj přítel.
A může vám dát zaslouženou příležitost.
Neříkejte mi o Brazílii, slyšíte?
Claro, prosím.
Poslechni ji.
Paní Natalia ti chce jen pomoct.
Tys zapomněl?
Taky použil to s Brazílií, aby mě svedl.
Když neuspěl, znásilnil mě.
Já chci jen co nejdřív zpátky do Španělska.
Už nikdy nechci zpívat.
Nikdy!
- Drahá, nerozrušuj se. - Nech mě.
- Prosím. - Nesahej na mě!
- Moje vina. - Ne.
- To neříkejte. - Ne.
Je to pravda.
Věděla jsem, jaký je Aníbal.
Čeho je schopný.
A stejně jsem ho nijak nezastavila.
Nedalo se nic dělat.
Ten člověk se nedal zastavit.
Tady. Musí to být tady.
Radši bych
něco romantičtějšího, ale už nemůžu čekat.
- Sebastiáne. - Verónico.
Co to děláš?
Chystám se říct slova, která jsem myslel,
že nikdy neřeknu.
Jaká slova?
Kouzelná?
To záleží na tvé odpovědi.
Takže...
Jsem asistentka kouzelníka.
Svým způsobem.
Tak co je to za trik?
Ne, žádný trik.
Je to...
Skutečné kouzlo.
Vypadá to nějak takhle...
Verónico...
vezmeš si mě?
Opravdu to jsou kouzelná slova.
Ano?
Copak to nepoznáš?
Ano, ale vezmeš?
Ano. Jistěže vezmu.
Ano.
Dlužíš mi pivo.
Jistě.
Já myslel, že nepřijdeš.
- To jsem potřebovala. - To vidím.
Špatný den?
Jo. Nebyl zrovna nejlepší.
Kvůli té včerejší seanci?
Slyšels o tom?
Stěny mají uši.
Nechci se v tom vrtat,
ale prý se zjevil duch ženy.
Ne, žádný duch ženy samozřejmě nebyl.
Ta podvodnice jen dělala, že je duch ženy.
Nevěřilas tomu?
Ne.
Snad nejsi ten, kdo těmto věcem věří?
Ne, nejsem. Neboj.
Ale prý to byl...
duch Rosy Marínové.
Tys ji znal?
Zmizela ve Vigu na Velikonoce asi před dvěma lety.
Prý se vídala se zasnoubeným mužem,
s boháčem.
Pak o ní najednou nikdo neslyšel
a zmizela.
Hledala ji policie,
ale něco se jí stalo.
Přejete si?
Ano. Můžu dál?
Takže?
Býval jste policista, že?
Myslím před prací na lodi.
Ano.
Přes 20 let jsem sloužil u policie ve Vigu. Proč?
Slyšel jste o Rose Marínové?
Ano, jistě.
Vedl jsem ten případ.
A co se stalo?
Ta dívka zmizela beze stopy.
Hledali jsme ji všude, ale...
Vídala se se zasnoubeným mužem?
Lidé rádi klevetí a vymýšlí teorie.
Nikdy jsme nic nedokázali.
Proč se ptáte?
Jen tak.
Děkuju vám.
Už i vaše švagrová se začíná ptát na Rosu.
To jméno už jsem nechtěl slyšet.
Udělal jsem všechno, když jste mi řekl, ať ji najdu.
Pokud má ta čarodějnice pravdu, možná nebyla příliš daleko.
Ta žena je podvodnice. Co říká, nedává smysl.
Ano.
Ale je lepší to zase nerozviřovat.
Kdyby ostatní nevěřili tolik jako já.
Nevím, co naznačujete, ale neublížil jsem jí.
Já vám věřím.
Ale bylo by to dobré alibi.
Nařídit hledání té dívky.
Kdo by o vás pochyboval?
- Ahoj. - Ahoj.
Máš chvilku?
Jistě.
Čekala jsem tě.
Je ti dobře?
Byla jsem se svojí sestrou.
Tvrdí, že chce pomoct, a vím, že to tak myslí, ale...
Já nevím.
Má mě za blázna.
Rozumím.
Carolino,
jsi opravdu citlivá.
Každý nemá ten dar.
Proto nás úplně nechápou.
Ale já jsem pořád stejná.
Nikdo ti neublíží.
Věř mi.
Nejsi sama.
Carolino,
musíme dokončit, co jsme začaly.
Jak to myslíš?
Otevřely jsme dveře.
Musíme je zavřít.
Roso.
Pokud jsi tady,
dej nám znamení.
Musíš říct sbohem
a vrátit se tam, kam patříš.
Je to vážně nutné?
Ano.
Už jsem ti to říkala.
Je nebezpečné, když neuzavřeme seanci.
Jak nebezpečné?
Protože někdo, kdo nepatří mezi živé,
ale kdo je tu uvězněný,
má nevyřízené záležitosti.
Cože?
Tu ženu zabili, takže samozřejmě nemá klidu.
Je to ještě horší.
Co? Co je horší?
Je hodně rozzlobená.
Cítím její hněv.
A mohla by nám ublížit.
Hej!
Počkej!
Musím mluvit se sestrou.
Jistě. Pojď dál.
- Nechám vás. - Ne, chci mluvit s oběma.
Co je, Evo?
Ona existovala.
Rosa Marínová. Je to zmizelá dívka.
- Tak věříš Casandře? - To není vše.
Nejsi blázen.
Já jsem ji viděla taky.
Cože?
Musíš nám pomoct.
Může to být hodně nebezpečné.
Proč?
Věřte mi, když říkám, že vrah Rosy
je tady na lodi.